У Миколаївському соборі та колишніх келіях монахів-францисканців цими днями тихо. У приміщеннях древньої сакральної споруди чути старовиною і ледве вловлюється запах хімічних речовин, за допомогою яких майстри зі Львова творять магію. Вони рятують старовинні, подекуди унікальні артефакти, деякі знайшли на горищі чи у коморі, які хтось викинув, як непотріб. Ми на власні очі побачили, як до життя повертають давно забуті раритети та розпитали фахівців про секрети цього відтворення.
Читайте також: Почаївському музею повернули 4 ікони після 2 років реставрації
Деякі роботи у критичному стані
Перша робота, реставрацію якої бачимо, у критичному стані. Ікону “Коронування Марії”, кінця XVIII – початку XIX століття, знайшли на горищі дзвіниці, де вона була приречена на суцільне знищення. На щастя, її виявили працівники ДІАЗу, тепер над нею працюють двоє фахівців.
![Реставрація ікон](https://terminovo.te.ua/wp-content/uploads/2024/07/451413827_896009099022611_6605274745410700380_n.jpg)
- Ікона у критичному стані. Є здуття левкасу та фарбових шарів. Підводимо потрібні місця колагеном. Це етап консервації, пізніше буде сам процес реставрації. Залежно від складності він може тривати 2-6 місяців і більше, – розповідає художник-реставратор темперного живопису Євген Манько.
У колеги Євгена Марії Шпаківської запитую: чи не набридає така клопітка, навіть ювелірна робота.
- Наша робота дуже цікава, – каже Марія. – Це збоку вона може здаватися нудною. Тут зовсім не нудно. Коли доводиш ту чи іншу роботу до належного стану, охоплює почуття радості. Часто з-під верхнього шару ікони відкривається багато несподіваного.
Безпосередньо у соборі спілкуємося з завідувачем Львівської філії Національного науково-дослідного реставраційного центру України Тарасом Отковичем. Тим часом його колеги працюють над унікальним барельєфом Св. Онуфрія.
![](https://terminovo.te.ua/wp-content/uploads/2024/07/452043960_826276929481005_3267048811394789519_n.jpg)
-
- З Кременцем у нас досить тісна співпраця. Як із ДІАЗом, так і з краєзнавчим музеєм. Зараз ми робимо декілька ікон (4-5), які є найважливішими для цього храму і які найбільше потребують нашого втручання. Одна з ділянок, яку охоплює наша філія – це виїзди, де ми робимо консервацію. А потім, по можливості, беремо уже на реставрацію до Львова. Ця частина процесу може затягнутися на рік-два.
Здебільшого на стан творів сакрального мистецтва впливає температурно-вологісний стан, якого досить важко правильно дотримуватися у храмах, – зазначає Тарас Откович. Бо ж це не музей. Велика будівля, де з частою періодичністю збираються багато людей. За цим потрібно стежити, бажано, аби це робили професійні реставратори. Особливо, якщо це цінні речі.
- Попередні користувачі (орендарі) не дбали про збереження культурної спадщини та творів мистецтва, – каже директор Кременецько-Почаївського ДІАЗу Василь Ільчишин. Їх завдання були пропаганда і заробляння грошей. Зараз ми максимально залучаємо фахівців і намагаємося врятувати те, що бодай залишилося.
Тарас Откович трохи втаємничує у сам непростий процес консервації та реставрації. У Львівській філії працюють 12-15 спеціалістів. І це досить небагато, як на 8 областей, які вона охоплює.
-
- Ікони, скульптури, інші твори, які мають по кілька сотень років час від часу поновлюють. Їх підмальовують, перемальовують, утворюється нашарування фарб. Це поширена практика. Оці верхні шари ми забираємо, адже вони у 90% випадків художньої цінності не мають. Є досить складна реставраційна процедура – розшарування. Верхній шар знімається і переноситься на нову основу. Це роблять, аби зберегти обидва шари роботи. Але таке роблять надзвичайно рідко, – каже пан Тарас.
Найбільш незвичний серед творів у Миколаївському соборі – барельєф Св. Онуфрія
Рельєфна ікона святого Онуфрія до реставрації була розташована на північній стіні храму. Вона залишилась ще з часів, коли тут відправляли служби для офіцерів драгунського полку, що розміщувався тоді у Кременці. Зараз її вважають однією з найцікавіших пам’яток не лише Миколаївського собору.
![Реставрація у Миколаївському соборі у Кременці](https://terminovo.te.ua/wp-content/uploads/2024/07/449184417_386151550774584_2194389207243646141_n.jpg)
-
- Усі ці ікони є цінні. Найбільш незвичний серед творів у Миколаївському соборі – барельєф Св. Онуфрія. Це напівскульптура, напівживопис родом з XVIII століття. Швидше всього реставрувати її будемо у Львові, – зазначає Тарас Откович. Є тут і фаретрони – переносні ікони, вони мають цікаві сюжети та унікальне різблення. Цікаві також ікони під металевими шатами. Робота майже суцільно покривалася металом, наприклад сріблом.
![](https://terminovo.te.ua/wp-content/uploads/2024/07/451506553_7788942687841509_5044024754158527923_n.jpg)
Хто платить за реставрацію?
Коли “Терміново” анонсувало роботу львівських фахівців у Кременці, у багатьох читачів постало питання, а хто усе це оплачує? Тож дізнаємося відповідь з перших уст.
-
- Ми – філія головної в країні організації з реставрації. Одне з наших першочергових завдань, які фінансуються державою, виїзна робота по музеях, або у цьому випадку історичних заповідниках. Під час воєнного стану у нас триває програма співпраці із закордонними благодійними організаціями, які фінансують наші відрядження. Міжнародний альянс із захисту культурної спадщини в зонах конфлікту ALIPH (Швейцарія) допомагає та підтримує культуру в країнах під час військових криз. Зокрема, серйозно допомагають і фінансово, й обладнанням Україні. Нам купили мікроавтобус, на якому може приїхати більше наших фахівців, привезти з собою необхідне обладнання. Всіляко сприяє нашому перебуванню у Кременці директор ДІАЗу Василь Ільчишин. У нас є взаємна зацікавленість та інтерес до спільної роботи. Приватним організаціям можемо надавати послуги лише за гроші (наприклад, коли храм належить парафії). У Кременці є багато роботи. З ДІАЗом ми працюємо вперше, але приїхали сюди не востаннє, – наголошує Тарас Откович.
Наша сьогоднішня зустріч з реставраторами мала продовження. Несподівано для себе ми відкрили сумну історію древніх артефактів, які фактично викинули, як непотріб. Та є усі підстави вважати, що продовження та фінал у неї буде хороший. Який? – читайте найближчим часом на “Терміново”.